Opiumsmarker, Tibet
Her!
Wu.
Du og brødrene dine myrdet tre av våre menn.
Han ville ha gjort det samme.
Send tre til, så dreper jeg dem også.
Han kontrollerer allerede opiumshandelen i hele Asia.
Skal bare Ying Ko få tjene penger?
Mine valmuemarker er ingenting sammenlignet med dette.
Jeg, LiPeng, bør idet minste ha rett til min lille del.
Ying Ko, hvis du dreper meg, lover jeg...
at brødrene mine kommer.
Og jeg lover...
at jeg skal begrave dem ved siden av deg.
Drep ham.
La meg gå. Jeg vil bare gå.
Jeg kutter strupen på ham.
Mennene dine klarer ikke å skyte rundt ham.
Du har rett.
Wu, du er en god venn.
-Som en far for meg. -Takk, Ying Ko.
Skyt gjennom ham.
Hvor fører dere meg?
En Tulku vil snakke med deg i sitt tempel.
Vil en hellig mann snakke med meg?
-Kaller du det der et tempel? -Nei.
Der.
Hvor kom det fra?
Et tilslørt sinn ser ingenting.
-Hvem er du? -Jeg er din læremester.
Vet du hvem du har kidnappet?
Cranston.
Lamont Cranston.
Du kjenner mitt virkelige navn?
Ja.
Jeg vet også at så langt tilbake du kan huske...
har du slåss mot ditt eget mørke hjerte og alltid tapt.
Du så sjelen din, selve ansiktet ditt, endre seg...
mens dyret inne i deg klorer seg vei ut.
Du har det svært vondt, ikke sant?
Du vet at ondskapen lurer i menneskenes hjerter...
for du har sett ondskapen i ditt hjerte.
Hvert menneske betaler prisen for forløsning. Dette er din.
-Jeg søker ikke forløsning. -Du har ikke noe valg.
Du vil bli forløst...
for jeg skal lære deg å bekjempe det onde med din svarte skygge.
Det ville jeg ikke gjøre.
Phurba.
Phurba!
Er jeg i helvete?
Ikke ennå.
Prisen Cranston måtte betale, var å ta opp kampen mot det onde.
Tulkuen lærte ham å avlede menneskenes tanker,
å tilsløre deres syn gjennom konsentrasjonskraft.
Det eneste han ikke kunne skjule, var sin egen skygge.
Og bevæpnet på denne måten dro Cranston hjem,
til det kriminelle ormebolet
vi kjenner som...
New York City - Sju år senere
Hent ham, Johnny.
Maxie.
-La oss få dette overstått. -Kom deg ut.
-Nei! -Kom igjen!
-Vær så snill, jeg så ingenting. -Slutt å syte.
-Er den tørr? -Vær så snill.
-Perfekt, Duke. -Ta ham bort til rekkverket.
Jeg sier ingenting. Jeg sverger.
Jøss.
Jeg skulle ønske jeg kunne stole på deg.
Du valgte vel feil bakgate å kikke inn i.
-Jeg har familie. -De kommer over det.
Jeg kommer ikke til å si noe.
Det vet jeg.
Kast ham.
-Nei. Nei! -Jeg hater å løfte tungt.
Nei!
-Hva i svarte var det? -Hvem der?
Vis deg.
-Du myrdet en politimann, Duke. -Hvem sa det?
Duke, hvem sa det?
-Hold kjeft! -Kriminalitetens ugress bærer bitter frukt.
Jeg liker ikke dette. La oss komme oss vekk herfra!
-Klapp igjen, Maxie! -Du trodde du skulle slippe unna?
Kom an, Duke!
Trodde du ikke jeg ville vite det?
Duke, jeg tror du fikk ham.
Det kan du ta deg...
Du har begått mord, Duke.
-Og nå skal du tilstå. -Nei, så pokker om jeg skal.
Det skal du, ellers vil jeg være der.
Jeg vil være der, rundt hvert hjørne...
i hvert tomme rom, like uunngåelig som din dårlige samvittighet.
Du skremmer ikke meg, din forbaskede...
Du skal gå til politistasjonen på Second Avenue...
og melde deg, og du skal gjøre det nå.
Jeg tilstår! Jeg skal gjøre det!
Å, herregud!
Jeg tilstår! For Guds skyld, jeg vil ikke dø!
Nei!
Kjør!
Takk.
Dere har det sikkert travelt. Jeg kan gå av hvor som helst...
Du er dr. Roy Tam, professor ved universitetets Forskningsinstitutt.
-Ja. -Jeg har reddet livet ditt, Roy Tam.
-Nå tilhører det meg. -Gjør det?
Du skal bli en av mine agenter...
som dusinvis av andre rundt om i verden.
Kan jeg rådspørre min kone om dette?
Nei!
Herr Shrevnitz her vil instruere deg...
om hvordan jeg kontakter deg hvis jeg behøver din hjelp.
Når du hører en av mine agenter si: "Solen skinner"...
skal du svare: "Men isen er glatt."
Slik gjenkjenner dere hverandre. Forstår du?
"Solen skinner."
"Men isen er glatt."
Si meg en ting.
Hvordan visste du hva som hendte meg?
Hvordan vet du hvem jeg er?
Skyggen vet.
Takk. Det er Skyggen!
-Jeg mener, det er Skyggen! -Du er ganske smart, du.
Det har vært rykter i avisen og på radioen.
Men jeg trodde ikke han virkelig eksisterte.
Han gjør ikke det. Skjønner du?
Du må aldri ta den av.
Vent litt. Hvem er du?
En som skylder ham livet sitt.
En som deg.
Sjef, er du OK?
Cobalt Club.
Beklager at jeg er sen, onkel Wainwright, men det var en liten...
ulykke på broen.
Jeg trodde ikke jeg behøvde å vente.
Forresten, prøv ribben. Den er utsøkt.
Det vanlige, herr Cranston?
-Å, ja. Tusen takk. -Vel bekomme.
Vet du, Lamont, du skuffer meg.
-Hva er det denne gangen? -Hva det er?
Hva er det hver gang?
Du ber meg på middag og kommer en time for sent.
-Ingen unnskyldning... -Jeg er lei for det, onkel Wainwright...
Jeg ble oppholdt.
Med hva da? Du gjør jo ingenting.
Det passer seg ikke en mann i din alder. Få deg en hobby.
Hvorfor snakker jeg til nakken din?
Lamont?
Beklager. Hvor var vi?
Jeg har aldri blandet meg i dine saker, selv ikke den gangen...
etter krigen, da du forsvant i sju år.
Jeg spurte aldri om noe, og spør ikke nå.
Unnskyld, politisjef Barth. Viktig beskjed til Dem.
Hva er i veien? Roligere i politi-og-røver-bransjen?
Det er en melding om den forbaskede Skygge-typen igjen.
Du sa det bare var et rykte.
Jeg er møkk lei av dette, Skyggen blander seg i politiets saker.
l morgen skal jeg sette en spesialgruppe på ham.
Du kommer ikke til å opprette en spesialgruppe.
Nei. Til helvete med ham.
Jeg oppretter ingen spesialgruppe.
Du skal ignorere disse meldingene om Skyggen.
-Ignorere dem helt. -Det finnes ingen Skygge.
Det finnes ingen Skygge. Da er jeg Eleanor Roosevelt.
Hvor var jeg?
Du skulle til å fortelle meg hvem hun er.
Det er Margo Lane.
Faren er en vitenskapsmann som jobber for Krigsministeriet.
Hva ser du i henne?
Onkel Wainwright, er du sikker på at du ikke er død?
Ikke på langt nær.
Send en flaske Mouton Rothschild, 1928, til det bordet.
Du gjør best i å holde deg unna henne.
Hun er rar.
Hun hører stemmer, sier de.
Virkelig?
Jeg vil gjerne ha et glass Mouton...
Rothschild, 1928.
-Ja. -Fra herren.
Herren?
Lamont Cranston.
Får jeg sitte?
Vet du...
det er merkelig, men jeg fikk...
plutselig så lyst på Peking-and.
Det var merkelig.
Jeg tenkte nøyaktig det samme.
Vil du være med?
Du snakker kinesisk.
Bare mandarin.
Du er jammen full av overraskelser.
Takk. Jeg er glad du liker den.
-Jeg fikk laget den hos Adrian's. -Hvorfor fortalte du meg det?
Du ga meg nettopp et kompliment for kjolen min.
Gjorde du ikke det?
Nei, det gjorde jeg ikke.
Men jeg tenkte det.
Det har ikke skjedd meg på lenge.
Siden jeg var liten pike med min fetter. Jeg kunne høre hva han tenkte.
Bare plukket tanken rett ut av hodet hans før han sa et ord.
Det var helt merkelig. Og jeg kunne aldri...
Er det noe som plager deg?
Nei da!
Ikke idet hele tatt.
Takk. Jeg hadde det veldig hyggelig.
Jeg kan ikke huske sist jeg opplevde en like...
stimulerende aften.
God natt, frk. Lane.
God natt, herr Cranston.
Jeg liker henne, sjef. Hun er annerledes enn de vanlige damene.
-Mer enn selv hun vet. -Hvordan det?
Hun har evner som hun ikke aner noe om.
Virkelig?
Kommer du til å treffe henne igjen?
-Nei. Det er altfor farlig. -Farlig for hvem?
For meg, Moe.
For meg.
Det kommer noen.
NEW YORK - NATURHISTORISKE MUSEUM
-Hva er det? -Det er det jeg ikke vet.
Jeg ville ha trodd det var en mumiekiste fra Tibet.
-Mumiekister kommer fra Egypt. -Ja, nemlig.
Dessuten er den av metall, så jeg tenkte det var en sarkofag.
Nei. Tibetanske sarkofager var av stein.
Hva skjedde med dem som fraktet den hit?
Borte.
Det må være en feilsending. Ring tollagenten vår og...
Herregud!
Den er vakker!
Det er massivt sølv.
Nelson, hjelp oss å ta av sidene.
-Hva står det? -Det er latin.
"Kha Khan dei potestas in terra..."
"Guds makt på jorden..."
"seglet til menneskehetens keiser."
Å, herregud!
Temujin.
Dette er Temujins sølvkiste.
Hvem er Temujin?
Mannen som nesten erobret hele verden for åtte århundrer siden.
Hvorfor har jeg aldri hørt om ham?
Temujin var det virkelige navnet...
til Djengis Khan.
Hva var avsenderens adresse?
Det sto ikke.
Den var bare merket med avsenderland.
La meg ta en telefon.
La meg hjelpe deg.
Nelson, hva du enn gjør...
ikke åpne den.
Nei vel.
-Vi har stengt. -Bli med meg...
eller dø.
Unnskyld?
Bli med meg, eller dø.
Dette er privat eiendom.
-Ditt sinn er svakt. -Ikke kom nærmere.
Fall på kne.
Sett pistolen til hodet ditt.
Ofre deg selv...
for meg.
Ja, min Khan.
Å, herregud!
Jeg kan ikke tro det. Vi var bare borte et øyeblikk.
FØDERALBYGNINGEN
Hører du ikke hva jeg sier?
Jeg er ferdig med berylliumstanken.
Jeg bare tester under vann for å kontrollere trykk.
Farley, jeg har sagt det et dusin ganger, vi driver energiforskning.
Jeg er ikke interessert i militær bruk av prosjektet.
Men du lot Krigsministeriet betale alle regningene?
Du snakket meg rundt.
Jeg ville bare ha nok penger til å avslutte.
Dr. Lane, du tenker ikke stort nok.
Hvis du bare hørte på meg, ville verden være din østers.
Jeg er allergisk mot østers.
Å! Margo.
For en vakker kjole.
Og sånn en snedig utringning.
Unnskyld meg, herr Claymore, jeg vil gjerne treffe min far.
Så...
når skal du bli med ned og se på min berylliumstank?
Jeg er ikke interessert i tanken din.
Margo.
Du svarer ikke på beskjedene mine lenger.
Det er ikke sant.
-Jeg har aldri svart på dem. -Jeg vet det.
Jeg kan ikke forstå hvorfor.
Det er fordi jeg ikke liker deg.
For en fascinerende kvinne!
Far, hvordan kan du arbeide med den mannen?
Margo!
For en hyggelig overraskelse.
-Hei. -Har du spist middag?
Ja, far. Klokken er to om natten.
Hva er dette for en skjorte?
Du sa jeg kler grønt.
Nei, dette er grønt. Det der er rødt.
Rødt, grønt.
For meg er det bare en ren skjorte.
Far?
Tror du på telepati?
Jeg mener, tror du at det kan eksistere mellom enkelte mennesker?
Mener du tankelesning? Selvfølgelig ikke. Jeg er vitenskapsmann.
Så merkelig.
Jeg har alltid hatt følelsen av at det fantes en slags...
udefinerbar forbindelse der ute...
som bare ventet på meg.
Og plutselig, i kveld var den der.
Det er fint.
Hva var det?
Det var en mann.
Og jeg kommer sannsynligvis aldri til å se ham igjen.
Hvorfor ikke?
Jeg bare vet det.
Jeg kunne liksom kjenne hva han følte.
Og nå er jeg fullstendig deprimert.
Det er fint.
OK, det blir 4,45 dollar.
-Hva gjør du? -Noterer hvor jeg slapp deg av.
Du registrerer mitt bestemmelsessted?
Sånn er reglene.
OK, Reilly, rygg.
Sånn, ja.
Du trenger drivstoff.
Jøss, jeg trenger bensin.
Mot venstre. Sånn, ja.
Takk skal du ha.
Se opp!
Dette må være lykkedagen...
Ring etter ambulanse!
Scott, er du OK?
Hold avstand!
Hjelp!
Hva skjer?
Kriminalbetjent Cardon har ansvaret. Han er der borte.
Er du gal?
-Ut! -Takk.
Til fristedet.
Kjør!
Har du tenkt å parkere den her? Kom igjen!
Hei, Louie, spar den drosjen til meg!
-Rapporter. -Vår agent i 26. distrikt...
melder om politietterforskning av et mord på Naturhistorisk museum.
Mord.
Han mener det bør undersøkes.
Oppfattet.
Jeg trodde du var høyere.
Hvem er du?
Shiwan Khan. Siste etterkommer etter Djengis Khan.
Du er selvsagt dypt beæret.
Du trenger ikke å presentere deg. Jeg vet hvem du er.
Ikke denne midlertidige versjonen av deg selv.
Jeg vet hvem du egentlig er.
Ying Ko.
Jeg er en stor beundrer.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Vær så snill.
Det er like lett for meg å innta din hjerne som det var å innta dette rommet.
Får jeg sitte?
Du sårer mine følelser, Ying Ko.
Jeg trodde du ville like å møte en annen...
som har den unike evnen til å tilsløre menneskenes sinn.
-Du er lært opp av Tulkuen. -Ja.
Han snakket om deg hele tiden.
Men jeg er redd han ikke kunne snu meg like lett.
Du har ikke noe amerikansk whisky?
Jeg har litt sansen for den.
-Jeg betaler selvsagt. -Nei.
Det er unødvendig.
Du var ikke tilfeldigvis på...
besøk i museet i går kveld, vel?
En fantastisk samling av tibetanske veggtepper.
Voksne menn skjelver fremdeles når de hører navnet ditt.
Jeg må innrømme at du er mitt idol.
Jeg har studert ditt angrep på Barga-landsbyen.
Så fint at du husker det.
Det lyder kjent.
Det var en genistrek.
Hurtig, ondskapsfullt og plutselig.
For et geni.
Så hvorfor er du i New York?
Min skjebne.
Djengis Khan erobret halve verden i sin levetid.
Jeg har tenkt å avslutte jobben.
Og hvordan skal du gjøre det?
Hvis jeg sa det, ville det jo ikke bli noen overraskelse.
Jeg dro til dette landet i Djengis Khans hellige kiste...
for å suge til meg hans kraft.
Om tre dager vil hele verden høre mitt krigsrop...
og villig underkaste seg Siankings tapte rike.
Fint slips, forresten.
-Hvor kjøpte du det? -Brooks Brothers.
-Er det Midtown? -På hjørnet av 45. og Madison.
Du er en barbar.
Takk.
Det er vi begge to.
Jeg vet at mørkets hjerte slår inne i deg.
Du dukker inn idet hver gang du tar på deg hatten og kappen.
Bli med meg.
Du er Ying Ko, Slakteren fra Lhasa.
Du, og bare du, fortjener å være ved min side.
Sammen skal vi sette hærer opp mot hverandre, som et sjakkspill.
Vi skal innkreve vår andel smerte og vaske våre hender i blod.
Tennene dine løper fremdeles i vann ved tanken på ekte makt.
Jeg gir deg sjansen til å ta den tilbake.
Vær min partner, Ying Ko.
Jeg heter ikke det lenger.
Men det gjør du! Uansett er det ham du er, ikke sant?
For whiskyen.
Vi møtes snart igjen.
Den mongolske krigers dager...
er her igjen.
Snart, med utstrakte vinger...
flyr vi mot vår skjebne!
God morgen, herr og fru Amerika.
Manhattan vakler etter nok en rapport om den unnvikende Skyggen.
Jeg tror de har funnet opp Skyggen for at folk skal høre mer på radio.
Hva tror du, Roy?
Noen sier Skyggen er...
Roy?
Vel, det...
Jeg skal åpne.
Ja?
"Solen skinner."
"Men isen er glatt."
-Du er en av Skyggens agenter. -Hvem?
Ja. OK. Jeg skjønner.
Hva trenger du?
Jeg trenger en metallanalyse av denne.
Bronzium.
Metallet er bronzium.
Jeg trodde ikke det eksisterte, men her er det.
De gamle kineserne trodde det var dette universet var laget av.
-Hvor kom det fra? -Man sier det kom fra Sianking.
Hvis du trodde på legender, måtte det være Sianking.
De kalte det verdens fødested.
Kunne bronzium brukes til å lage et slags våpen?
Teoretisk sett, ja.
Hvordan?
Det skal visstnok være veldig ustabilt på molekylnivå...
tilbøyelig til stadig utvidelse.
Cellebåndene holder det i sjakk. Men om båndene ble brutt...
-Ved en eksplosjon? -Det ville ikke være nok.
Men dersom cellens kraft skulle snu seg mot seg selv i en implosjon...
ville den molekylære ubalansen utløses, og du ville få eksplosjonen din.
Hvor stor?
Umulig å si.
Sammenbruddet ville spre seg til alle nivåer av cellens atomkonstruksjon.
Om det ble formet til en bombe, ville den bli katastrofal.
Jeg antar at du ville kalle den en implosiv-eksplosiv submolekylinnretning.
Eller en atombombe.
Det var fengende.
Men den måtte ha hatt en berylliumstank til å holde apparatet.
Ingen andre metaller ville forsterke eksplosjonen. Det er uansett idet blå.
Ingenting av dette ville være mulig...
hvis ikke...
et eller annet genifinner ut hvordan den skal lages.
Implosivinnretningen.
Det måtte være et slags skall...
med bitte små implosive ladninger som spres jevnt over overflaten.
Noe slikt.
Heldigvis...
eksisterer ikke noe sånt.
Reinhardt Lane.
Ja, min Khan.
Vet du hva som undrer meg, Lamont?
Hvordan kan en mann som deg, som ikke har noe å gjøre...
være for sen til hver eneste avtale?
Øvelse, onkel Wainwright. Massevis av øvelse.
Kelner, kan jeg få litt mer gressløk?
Å, nei, der er den Lane-kvinnen igjen. Jeg orker henne ikke, jeg...
-Hei, frk. Lane. Hvordan går det? -Du kan droppe skuespillet, politisjef.
-Hva gjør du angående min far? -Ingenting vi kan gjøre, hvis ikke...
Hvis ikke hva? Han blåser seg selv i luften?
Margo Lane, min nevø Lamont Cranston.
Vi har møtt hverandre.
Vil du ikke holde oss med selskap?
Det faktum at din far oppfører seg merkelig...
er neppe nok til å politietterforske ham.
Jeg vil treffe ham. Krigsministeriet sier...
at han plutselig ikke ville ha besøk, selv ikke av sin egen datter.
Han jobber vel med et hemmelig prosjekt.
-Det er et statlig prosjekt, vet du. -Nei, prosjektet hans er harmløst.
Energiforskning. En slags implosiv innretning.
Noe er galt. Jeg snakket med ham i telefonen.
Han var fjern, forvirret, bablende.
Han snakket til meg på kinesisk!
Kelner!
-Han kan ikke kinesisk! -Jeg beklager, vær så snill.
I morgen skal jeg sende en politimann til føderalbygningen.
Han vil snakke med din far, og så ordner alt seg, OK?
Hva er din mening...
Unnskyld meg.
Lamont!
Vent litt, Lamont. Jeg ville spørre deg om min far.
Jeg må gå.
Ying Ko! Hvem er Ying Ko?
Du vil glemme meg.
-Hvorfor skulle jeg det? -Du kommer ikke til å tenke mer på meg.
Er du full?
Jeg vet ikke hva slags kvinner du er vant til...
men jeg liker ikke å bli...
Hei!
Føderalbygningen.
Greit, sjef.
KRIGSMINISTERIET
-Pizza? -Æsj.
Jeg orker ikke burger igjen.
Jeg ber deg ikke om å spise burger.
-Liker du fisk? -Hva med en burger?
Neste gang kan du få ligge øverst.
-Hvor er Khan? -Det sier jeg ikke.
Hva er det du gjør?
Du kommer til å dø!
Ja, for å tjene min Khan.
Jeg føler at noen kommer.
Kjør!
-Hallo? -Hallo, Margo.
Pappa.
-Er du OK? -Jeg har det bra.
Jeg må treffe deg med en gang, i laboratoriet.
Er du der nå?
Skynd deg.
Nei!
Å, Gud! Pappa!
Pappa! Hvor er du?
Å, Gud, nei!
Margo Lane.
Jeg har et oppdrag til deg, min kjære.
Margo Lane.
-Hva gjør du her? -Du er i mitt hjem.
l ditt hjem?
-Hva gjør du her? -Jeg vet ikke.
-Hvem sendte deg? -Aner ikke!
-Hvem sendte deg? -Jeg vet ikke!
Det var en stemme om og om igjen i hodet mitt.
Den sa jeg måtte drepe Skyggen.
Jeg vil at du skal gå med en gang.
Jeg måtte drepe Skyggen, og jeg kom hit.
Jeg sa jeg vil du skal gå.
Og det var bare deg her.
Kom deg ut!
La meg se deg inn i øynene.
-Vil du se meg inn i øynene? -Jeg tror...
-Kom igjen. Se på dem. -Jeg vet noe jeg visste før.
Noe merkelig med deg. Jeg kunne føle det.
Men jeg må advare deg. Du vil ikke like det du ser.
Det statiske i hodet mitt når jeg var nær deg. Jeg visste det.
Du er Skyggen!
Faren min har forsvunnet. Du er den eneste som kan hjelpe meg å finne ham.
Vær borte når jeg kommer tilbake.
Hvordan vet du at jeg ikke forteller noen hvem du virkelig er?
Jeg vet.
Til fristedet.
-Fint slips. -Takk.
Forresten...
du sendte Margo Lane for å drepe meg.
Drepe deg?
Ønsket jeg deg død, Ying Ko, hadde jeg hatt leveren din på en stake nå.
Jeg sendte jenta for å bli drept. Hvordan drepte du henne?
-Hun er i live. -Da er hun en fare for deg.
Hun vet nøyaktig hvem du er. Hvor lenge vil du la henne leve?
Hvor lang tid tar det før de rene instinktene dine tar over?
Jeg vet hva du planlegger. Men du har ikke berylliumstanken ennå.
Uten den kan du ikke fullføre bomben.
Forresten vet du at jeg skal stanse deg.
Dere amerikanere er så arrogante.
Dere tror deres meningsløse, dekadente land...
er sivilisasjonens nye vugge.
-La meg fortelle deg noe... -Det er USA du snakker om.
Jeg snakker om å styre verden!
Jeg vil gjerne anbefale deg...
Leonard Levinsky, en glimrende psykiater.
-Du snakker, han lytter... -Du kjeder meg!
-Å, den kniven. -Kjenner du den igjen?
Jeg tok den fra Tulkuen.
Nei, jeg må korrigere meg selv.
Jeg tok den ut av Tulkuen, etter at jeg stakk den i hjertet hans.
Når skal du lære å lytte til instinktene dine?
Instinkter?
Jeg skal vise deg instinktene mine.
Du klarte aldri å mestre Phurbaen?
Du venter ennå at den skal lystre makt.
Mine mongolske krigere er ikke spesielt smarte...
men de er lojale.
Aksepter sannheten. Det er ikke noe lys uten skygge.
Du og jeg er den skyggen.
Jeg vil heller ødelegge en Rembrandt enn å drepe deg.
For siste gang, vil du bli med meg?
Du kan ikke lure meg. Du kan ikke slå meg.
-Ditt sinn er en åpen bok for meg. -Så lær deg å lese!
Svekling!
Følg dem, Moe.
Han forsvant, sjef.
Stans bilen.
Bare en ledig tomt, sjef.
Jeg kan ikke hjelpe for at jeg vet det jeg vet om deg.
Og jeg kan ikke glemme det heller.
Det er sent.
Du kan sove her, hvis du vil. Det finnes gjesterom.
Men i morgen bør du dra.
Jeg er ikke redd for deg.
Men det er jeg.
Lamont?
Herregud.
God morgen.
Å, som jeg drømte.
Jeg også.
Hva drømte du?
Jeg lå naken på stranda ved Stillehavet.
Tidevannet steg oppover tærne mine.
Solen stekte.
Huden min var...
het og kjølig på en gang.
Det var vidunderlig.
Hvordan var din?
Jeg drømte at jeg rev huden av ansiktet mitt, og det var en annen under.
Du har problemer.
Jeg er klar over det.
Jeg venter utenfor mens du kler på deg.
Det er greit. Du kan bli.
Denne er helt krøllete.
Kanskje det er noe her inne du kan bruke.
Ja. Denne tilhørte min tante Rose.
-Virkelig? -Rose var ei motebevisst jente.
Holdt figuren sin også.
Jeg må stikke. Jeg har en...
-Drosje som venter utenfor? -Unnskyld?
Jeg følte at du skulle si det. Det var riktig, ikke sant?
Jo.
Dette blir enklere jo mer jeg er nær deg.
Du er som å lese en bok.
Takk, men jeg trenger ikke den drosjen.
-Jo, jeg har en veldig viktig... -Fint. Jeg blir med deg.
-Nei! l går ble vi enige om... -Nei, vi ble ikke enige om noe.
Har du noe imot at jeg får sagt en liten setning?
Vi ble enige om at du skulle dra i dag morges.
Nei, du ble enig i at jeg skulle dra. Jeg var ikke enig idet.
-Vi trenger hverandre. -Nei.
-Vi har en forbindelse. -Nei.
Det forklarer at jeg kan lese tankene dine.
-De er vanskelige å unngå. -Hvorfor?
-Jeg er veldig begavet psykisk. -Det kan jeg tenke meg.
OK, så du trenger meg ikke, men jeg trenger hjelp til å finne faren min.
Og jeg skal bli med deg.
OK.
Empire state building-bannere!
Kjøp Empire State Building-bannere!
Fra der til der.
Det er bare eksplosjonen.
Ødeleggelsene vil bli uberegnelige.
Bra.
For en vakker dag.
Lekker kjole, søta!
-"Kom og hør på..." -Få meg ned!
Bobby! Hva er det du gjør?
Jeg har ingen anelse. Få meg ned!
-Få meg ned herfra! -"...Vuggesangen fra Broadway."
Få meg ned!
Alt faller på plass for meg nå.
Shiwan Khan trenger en berylliumstank for å fullføre bomben.
-Jeg lurer på hvor han skal få tak iden? -Berylliumstank?
Berylliumstank! Farley Claymore!
-Hva er det? -Farley Claymore, min fars assistent.
-Han jobbet med en berylliumstank. -I din fars laboratorium?
Nei, han jobbet alene. Mari-Tech lab, på sørsiden.
-Bra, veldig bra. -Ut av veien.
Jeg vil du skal gjøre noe annet for meg.
Jeg fulgte etter Khan og mistet ham på hjørnet av Second og Houston.
Det er noe merkelig med den ledige tomta.
Finn ut hva som var der.
Second og Houston. Hva med Farley Claymore?
Claymore skal få et lite besøk av Skyggen.
-Farley Claymore! -Hvem der?
Hvor er berylliumstanken, Claymore?
Tank?
Hvilken tank?
Claymore, din idiot! Du blir manipulert.
Du blir kontrollert av hypnose.
Kontrollert? Jeg?
Hva har du gjort med tanken?
Det er for sent. Jeg lastet den på en bil.
Før meg til den nå!
Hvem tror du at du skal skyte med den, Claymore?
Ingen kontrollerer meg, Skygge!
Det skal bli en ny verdensorden, og jeg skal bli konge.
Konge!
Margo.
Margo, jeg trenger deg.
Åpne døren.
Du kalte?
Lamont?
Du skal ikke være her.
Lamont?
Du drømte.
Du så.
Har du noen anelse om...
hvordan det er å ha gjort ting du aldri kan tilgi deg selv for?
Hvem du enn var...
hva du enn gjorde...
så tilhører det fortiden.
Ikke for meg, Margo.
Aldri for meg.
Vi seirer!
Og som seierherrer, skal vi hente krigsbyttet.
Jeg vil huske hver og en av dere...
særlig min spesielle tjener...
den eneste amerikaneren som var smart nok...
til å bli med meg av egen fri vilje...
som så seg selv som konge i mitt kongedømme.
Konge? Sa jeg konge?
-Kanskje ikke det klokeste valget av ord. -Nei, det var det ikke.
Fordi egentlig tenkte jeg kanskje prins.
Ikke nødvendigvis. Hertug? Baron?
Ditt valg, selvfølgelig.
-Hent dr. Lane. Monter bomben. -Selvfølgelig.
I den nye Kha Khans navn!
Guds makt på jorden!
Menneskehetens keiser!
Gal mann truer med å blåse byen i lufta Krever milliarder!
Ekstra! Les alt om det!
Gal mann truer med å blåse byen i lufta!
Innbyggerne i New York ble kastet ut i panikk i dag.
Politiet forsøkte fremdeles å få bekreftet om det var en reell trussel...
eller bare en kjempespøk.
Uansett var det sikkert en gal manns verk.
God morgen, Russell.
Han har krevd kunstverk, berømte juveler, selv gull.
Finn Khan, så finner du bomben.
Hva fant du ut om den tomta?
Ikke stort. Det gamle Hotel Monolith lå der.
Det ble avsluttet for nesten tiår siden, men ble aldri åpnet.
The Monolith. Jeg husker det så vidt.
Den eneste måten noen husker det på...
er at før hotellet ble fullført...
gikk entreprenøren konkurs og tok livet av seg.
Det siste som er registret er et salg til en kjøper i Det fjerne østen for seks år siden.
-Når ble det revet? -Det står det ikke.
Jeg ringte til noen aviser og sånt i morges.
Alt folk kan huske er inntil det ble solgt.
Alle vet at det ble revet...
men de kan ikke huske når, eller av hvem.
Eller hvis.
Jeg kan ikke tro at han gjorde det.
Gjorde hva?
Utrolig.
Det er nydelig.
Hva er?
Den bygningen der borte. Hva heter den?
Galning!
Shiwan Khan har hypnotisert hele byen.
De ser det ikke.
Ingen av dem ser det.
Men jeg ser det.
Du og Shrevnitz vil få instrukser.
Dere må følge dem til punkt og prikke.
Du ønsker vel at du hadde vært litt snillere med meg nå, hva?
Du skulle nok ønske du hadde hørt på ideene mine.
Du hadde ikke regnet med at jeg skulle bli venner med en erobrer, hva?
Det er nok. Aktiver bomben.
Sett tidsuret på to timer.
Du er sikker på at du kan kopiere denne bomben når som helst?
Absolutt. Ikke noe problem.
Da er dr. Lane overflødig. Steng ham inne i et rom.
Han vil dø av sin egen oppfinnelse.
Ja, min Khan.
Jeg vet du har tenkt på dette, men burde ikke vi komme oss ut herfra?
Et fly venter på å fly oss i sikkerhet. Vi drar om en time.
Hva er det, Moe?
Er det en til fra bowlinglaget?
Hjørnet Houston og 2. Ave. - Nå
Ying Ko.
Skyggen! Hvor?
Ikke her, din idiot. Inne i bygningen.
Kan du merke om han er sint på meg?
Vi hadde en liten uoverensstemmelse i går...
og det kan hende han fremdeles er litt gretten.
Finn ham og drep ham!
Drepe ham? Jeg?
Alle sammen!
Kan ikke jeg bli her og hjelpe deg?
Gå!
Dere går den veien.
Du trodde du aldri ville få se meg igjen?
Jeg er rett her!
Rundt deg.
Overalt rundt deg.
Feiging.
Reddhare! Pyse!
Kom ut her og slåss som en mann.
Du er en dåre, Claymore.
Kom deg vekk!
Der er utgangen din, Claymore.
Vet du hva jeg liker med denne jobben?
Spenningen.
Ying Ko. Jeg overgir meg.
Du er ferdig, Khan.
Phurba!
Du mister konsentrasjonen.
Ditt sinn er for svakt.
Du begynner å miste kraften.
Se på deg selv. Du kan ikke kontrollere deg selv engang.
Hvordan skulle du kontrollere Phurbaen?
Stans!
-Herregud. -Det var det han så.
Hvor er jeg?
Khan!
-Pappa! -Margo!
-Hvor er jeg? Hva skjer her? -Er du OK?
Vel, det er en fyr...
-Jeg forteller deg det senere. Ring politiet. -OK.
Se! Der er den!
Imponerende arbeid!
-Hvem gjorde dette? -Du.
Vi har bare en time igjen. Koble den fra!
Klipp av denne.
Pappa, tidsuret! Du må stoppe det!
Å, kjære.
To minutter igjen.
Herregud! Skynd deg!
Denne veien!
Å, nei, den er ovenpå.
Å, nei, heisen!
Pappa!
Vær forsiktig.
Nei!
-Hvilken ledning? -Jeg husker ikke!
Velg en!
Helvete heller. Det er vanligvis grønn.
Nei, grønn!
Dette er grønt. Det er rødt.
Jeg må forsøke å huske det.
Hva gjør du?
Unnskyld.
Hvor i helvete kom det fra?
Hva er dette?
Hvor er jeg?
Du. Kom her.
Se på meg.
Se inn i øynene mine.
Ja.
Løslat meg med en gang.
Nei, vi kan ikke ha noe av det der, herr Khan.
La oss se på disse stingene.
Sting? Hva har dere gjort?
Reddet livet ditt.
Vi måtte fjerne en liten del av pannelappen.
Du kommer ikke til å savne den. Ingen bruker den delen.
Men...
Med mindre du tror på telepati!
Vent! Kom tilbake!
Du! Kom her!
Jeg er Shiwan Khan, den siste etterkommer av Djengis Khan! Hør på meg!
-Jeg er Houdini! -Jeg er Theodore Roosevelt!
-Jeg er Napoleon! -Jeg er Josephine!
-Jeg er Babe Ruth! -Jeg er Henrik VIII!
Jeg er William Shakespeare!
Jeg ser deg senere.
Hei, hvordan vet du hvor jeg er?
Jeg vet.